- Hvor mange vil dø? - Så få som mulig.
Du vil ha tilbake livet din bror stjal fra deg. Dette er prisen.
Jeg trodde du hatet broren din, men du har forsøkt å hevne hans død.
Du er faen meg gal, Gaizka.
Jamal er i Madrid. Vi må flytte operasjonen dit nå.
Dette er Omar. Saïd, jeg trenger hjelp.
Omar Jamal har kontaktet henne før. Har han gjort det før, gjør han det igjen.
- Jeg drar til Madrid. - De vil bruke deg som agn.
Du blir ikke overført til Madrid.
Den tilbyr en belønning på 200,000 euro...
Tar du bort belønningen?
Etter at du har sagt unnskyld til de andre ofrenes mødre også.
Du kan ikke fortsette etterforskningen i Madrid.
Men det er ingen lov mot at du drar dit for å være turist.
Om de vil jukse i leken, skal ikke vi spille ærlig.
Hun må ha planlagt å treffe ham. Det er ingen utgang fra toalettene.
Jeg legger igjen mitt nummer. Gi det til ham, om han ringer.
En samtale med departementet, og det er over. Karrieren din er over.
Trikset med mammapermen... Var det din idé?
Hva snakker du om? Jeg kom for å se Prado Museet.
Jeg kan tiltale deg, gjøre deg ansvarlig for tapet av Aranguren.
Du hadde seks folk der inne.
Er det noen som vil tro at du mistet henne på grunn av en lokal politikvinne?
Jeg skal knuse deg.
Greit. Samtidig kan du doble overvåkningen av tog-og busstasjoner,
og holde et øye med alle sørgående veier. Den veien ville jeg tatt, var jeg Jamal.
Drikk opp kaffen.
En betjent tar deg med til flyplassen, og sørge for at du tar flyet til Bilbao.
En ting til, Olaegi. Om du prøver å dra tilbake til Madrid,
kan du finne en annen jobb for å fø barnet ditt.
Angående barnet mitt...
Jeg tror han liker Madrid og vil se seg om litt til.
Faen.
- Faen. Er du okay? - Ja. Det går bra.
- Unnskyld. - Det går bra. Ikke tenk på det.
Faen, du blør.
Her.
La meg få se.
Gjør det vondt?
- Neida. - Sikker?
Ikke tenk på det.
Hva gjorde du?
Jeg holdt for nesen din.
Hvorfor?
Fordi du snorket som et beist.
Jeg snorker jo ikke.
- Jo, det gjør du. - Nei.
Hvordan vet du det? Du sovnet med en gang du kom hit.
- Du ignorerte meg. - Det ville jeg aldri gjort.
Du ignorerte meg. Det er på grunn av håret, ikke sant?
Du er like heit.
Jeg har savnet det lille hodet dit så mye.
Å, herregud. Du ser forferdelig ut, Omar.
Du har masse skrubbsår, blåmerker...
- Jeg ser ille ut, ikke sant? - Ja.
Jeg hindret deg ikke fra å snorke.
- Nei? - Nei.
Hva gjorde du da?
Jeg gjorde dette.
Og dette...
Og dette.
Nå andre nyheter. Moren til Omar Jamal,
den mistenkte gjerningsmannen fra angrepet i Bilbao,
holdt en frivillig og uventet pressekonferanse i går.
Jeg ville bare fortelle ofrenes familier at jeg er virkelig lei for det.
Jeg er lei for det de går gjennom...
Og at deres lidelse også er min lidelse.
Jeg deler smerten dette har forårsaket dem.
Jeg vil også fortelle alle ofrene
at jeg også vil at gjerningsmannen skal betale for det han har gjort.
Mine tanker er med dem.
Baskisk politi...
Er du fornøyd?
Nei.
Hun har ikke spurt om tilgivelse, og hun har ikke gitt sønnen skylden.
Skal du ikke svare?
Det er nok en journalist. De har ringt og ringt etter at jeg var på tv.
Du burde ikke bedt om unnskyldning. Hun ville bare ydmyke deg.
- Hva skulle jeg gjort? - Vet du hva jeg ville gjort...
Om de ringer igjen, be om masse penger.
Så når alt dette med Omar er over, kan dere dra på ferie som familie.
Her, det er en invitasjon til bursdagen min.
Vær høflig nå. Du må respektere fru María.
Ikke hør på moren din. En invitasjon til bursdagen din?
Å, en fest. Jeg elsker fester.
Mamma skal la meg spille noen Youtube-videoer. Ikke sant?
Det er din fest. Du får gjøre hva du vil.
Hva slags antrekk er det? Jeg håper jeg ikke må kle meg ut.
Nei, det er en vanlig fest. Kom som en gammel dame, som vanlig.
Aissa!
Tilgi ham, vær så snill, fru María.
- Gjør det noe om jeg tar den? - Så klart ikke.
Hei, Sara.
Ja, fortell.
Å.
Ja, jeg forstår.
Nei, det er greit.
Takk for at du ringer.
Hva? Er det noe galt?
Nei. Det var moren til en av vennene til Aissa.
Hun er den tredje moren som ringer for å melde avbud til bursdagsfesten.
Det er greit. Folk er opptatte.
Du vet hva som foregår like godt som meg.
Ingen vil ta med sønnen hjem til noen...
- Kanskje jeg burde avlyse. - Ikke tenk tanken en gang, Adila.
Du er hevet over slike fordommer.
Aissa fortjener en stor bursdagsfest.
Om barna ikke kommer, fyller jeg huset ditt med mine venner.
Vi gamle damer kan ikke blåse ballonger,
men vi kan lage konfetti av servietter.
Du vet at du ikke kan røyke på hoteller?
Ikers teaterstykke har premiere i dag. Han har øvd i en måned.
Det er et stykke om naturen.
Han er en skogsgnom.
Det er en liten rolle. Han har en setning å si:
"Vær forsiktig med soppene, de er giftige."
Jeg er sikker på at Paul Newman ikke begynte med en så bra setning.
Jeg bryr meg ikke om setningen.
Jeg bryr meg om det som kommer etter.
Når jeg er omringet av foreldre som snakker om hvor flinke barna var.
Og jeg er vettskremt for at de vil merke at jeg akkurat har drept en gutt.
Jeg skal ta en dusj, klarne hodet.
- Pappa? - Ikke se sånn ut.
Jeg vet hvor alle kjærlighetsredene dine er. Kan jeg komme inn?
Lenge siden. Jeg har ikke hørt fra deg siden du lot meg være alene med japanerne.
- Om du kom for å kjefte på meg... - Nei. Jeg kom for å gratulere deg.
Japanerne er ikke lenger de samme ærbare folkene
som blir fornærmer om du driter i dem.
Nå vil de bare ha pengene... Og du gav dem pengene.
De ble virkelig glade for bidraget til prosjektet deres. Så...
Gratulerer.
Takk.
Du kan bli her og feire med hora du knuller.
Si til henne at hun ikke kan røyke på hoteller.
Det er ikke det du tror.
Er det ikke nok fitter i verden?
- Ikke snakk slik om henne. - Du er en liten drittsekk!
Gaizka, slutt!
Jeg må påminne deg om at jeg er moren til barnebarnet ditt.
Og det er mer enn bare en fitte.
Jeg trodde alltid at din eneste dyd var å ødelegge ting.
Men å knulle din brors kone...
Du har overgått deg selv.
Hvorfor gikk du ikke til politiet? De sa at du hadde ringt.
Hva med Ahmed?
Ingen har hørt fra ham. De sier at han samarbeidet med deg i angrepet.
Hva er galt?
Ahmed er død.
Hva?
Jeg ringte til politiet for å overgi meg, men de som kom var ikke politi.
De tok oss til en forlatt gård og skjøt ham.
Det er min feil.
Ikke vær dum.
Jo, men jeg spurte ham og du ringte politiet fordi jeg ba deg.
Du visste ikke.
Om jeg ikke hadde bedt ham, ville han levd.
Jeg drepte ham.
Ikke si sånt. Du har ikke drept noen.
Jeg drepte ham, Omar.
Du kan ikke tenke sånn. Det er ikke din feil.
Edurne, slutt.
Slutt. Slutt nå.
Det er på tide å dra.
- Si at du blir en dag til. - Jeg har gjester som venter.
- Åpne, ellers går hun inn. - Nei.
Du må forlate rommet nå. Hører du meg?
- Vær så snill. - Jeg kan ikke.
Så klart kan du.
Jo, kom igjen.
Hører du meg?
- Edurne, vær så snill. - Jeg kan ikke.
Hei, jente!
Edurne...
- Du klarer det. Kom igjen. - Jeg kommer inn, okay?
Hørte du ikke at jeg banket på?
Jeg var på badet. Jeg blir her en dag til.
Nei, jeg har folk som venter. Jeg har sagt at jeg har noe ledig.
Jeg betaler 10 euro ekstra per natt, og jeg betaler to netter i forkant.
Greit. Men kom til resepsjonen med en gang.
Om du er fem minutter sen, gir jeg rommet til dem. Forstår du?
Jeg kommer nå.
Du er fantastisk.
Går det bra?
Jeg går ned og betaler, og kjøper mat. Du må være utsultet.
Du aner ikke. Det føles som om jeg ikke har spist siden 2007.
Edurne... Ikke tenk på det, okay?
Hør på meg. Det var ikke din skyld.
Ahmed er død på grunn av de drittsekkene, ikke deg.
Greit?
Greit.
Vi utvider søket til dette området.
Det lokale og nasjonale politiet øker tilstedeværelsen
med seks kjøretøy og tyve betjenter til fots.
Hold dere inkognito, og dere skal saumfare billige hosteller, hoteller og parker.
Vend opp og ned på alt. Greit?
- Sjefsetterforsker Olaegi har rømt. - Hva mener du?
Jeg tok henne til akutten. Da jeg kom tilbake hadde hun ikke sjekket inn.
Umulig. Hun holder på å føde. Kanskje de flyttet henne. Sjekket du?
Ja, to ganger.
Vis meg opptaket fra avhørsrommet.
For ei tispe!
Assalamu alaikum.
Wa alaikum salam.
Begraver du dem? Dine hellige bøker.
Det aner meg at mine politikollegaer ikke var veldig respektfulle under ransakelsen.
Du vet mye om våre religiøse tradisjoner, til politi å være.
Hva kan jeg si? Dere er populære for tiden.
Mot vår egen vilje. Om du vet hva Mohammeds ord sier,
vet du at Islam er en religion som frasier all vold.
Ja, jeg vet. Jeg tror ikke religion eller tro har skyld i dette.
Jeg tror problemet er mennesker. Mennesker som gjør grufulle ting...
Og mennesker som lider konsekvensene av de avgjørelsene.
Hva slags person tror du Jamal er?
Helt ærlig, det vet jeg ikke. Og det bryr meg ikke.
Jobben min er å finne kjæresten, Edurne, ikke ham.
Betjentene som laget dette rotet, er de som ser etter ham.
Vi er sikre på at hun visste at for Omar
var denne moskéen et andre hjem da han bodde i Madrid.
Og du var som en ekstra far.
Hun er forelsket, det er normalt å gjøre dumme ting.
Vi har alle vært der. En ting er å dra til stranden noen dager,
- det er noe annet å risikere livet. - Hun er forelsket, det er sant.
- Men hun vet hva hun gjør. - Har du sett henne?
Nei.
"Å dere som tror, frykt Gud og vær av de sanndru,
for løgnerne er ikke blant Guds følgere."
Sura 9, aya 119. Du har lest Koranen, også.
Ja, men jeg må ikke følge dens lover slik som du.
Min eneste lov er å elske Allah. Han leder meg på min sti.
Edurnes sti leder henne rett til en sikker død.
- Om du vet noe, fortell meg det. - Beklager, jeg kan ikke hjelpe deg.
Greit.
Går det bra?
Ja, ja.
Det er bare Braxton Hicks-kramper. Falske sammentrekninger.
- Skal jeg ta deg til sykehuset? - Nei, det er ikke nødvendig.
Jeg kan ikke forestille meg ekte sammentrekninger. Jeg må gå.
Her kommer han.
Teresa, hvorfor kommer jeg ikke inn på kontoret?
- Har du ikke lest mailen jeg sendte? - Nei.
Det er et ekstraordinært styremøte i dag.
- Et møte? Hvorfor det? - Jeg vet ikke, herr Azkárate.
Hvem organiserte møtet?
Teresa, hva skjer? Hvem organiserte møtet?
Din far.
- Hvorfor? - Jeg vet virkelig ikke.
Du vet til og med undertøysstørrelsen hans.
Om han organiserer et møte, er du den første som vet hvorfor.
Det er...
Det er for å snakke om din fratredelse som president for selskapet.
Ja.
Greit.
Herr Azkárate!
Si til min far at jeg kommer på møtet.
- Sikker på at du har gjort dette før? - Ja, så klart.
Du må ta av de hettene.
Rød går med rød. Blå går med blå.
Jeg er den som virkelig vil at dette går bra.
Jeg har sett dem gjøre dette i seks år, så du kan stole på meg.
Vet du hva?
Jeg har en hund som skulle passe perfekt til øynene dine.
Ikke si det. Du foretrekker katter.
- En hund... - Eche! Datteren din er på telefonen.
Datteren min?
- Går det bra? - Jeg fant Omar. Vi er sammen.
- Skal han overgi seg? - Eche.
Ahmed... Vennen jeg sendte for å snakke med Omar...
...er død.
Hva?
De drepte ham på en forlatt gård nære Artea.
Du må dra dit. Kanskje du finner liket, eller noen bevis.
Er du sikker på det du sier?
Noen folk forkledd som politi arresterte dem og tok dem med til gården.
Og så drepte de ham der. Kanskje du finner noe, jeg vet ikke.
Men lov meg at du drar. Det er vår eneste ledetråd.
Greit, men Edurne, du kan ikke henge med en påstått terrorist.
Kom deg unna ham og overbevis ham om å overgi seg.
Jeg overbeviste ham en gang, og da døde Ahmed.
- Jeg har informasjon om Imamens samtaler. - Jeg lytter.
Dagen Omar kom til Madrid, ble Imamen oppringt seks ganger.
Noen fra et nummer som ikke er i hans kontakter?
Ja, tre. Og av de tre kom en opprigning fra en telefon meldt stjålet i dag.
Eieren var Inés Osoro. Hun sier at hun mistet den rundt 14.00.
Det rare er at oppringningen fra det nummeret til Imamen var klokken 15.27.
Jamal kunne ha stjålet den, og truet henne slik at hun ikke meldte fra.
Politiet søkte gjennom moskéen da han ble oppringt.
Samtalen varte bare i 19 sekunder.
Imamen la på fordi han var omringet av politiet.
Har vi sjekket mobilen til jenta?
Ja, hun fikk en samtale fra et uregistrert nummer klokken 23.57.
40 minutter etter at kjæresten til Jamal lurte oss på klubben.
37 minutter for å være eksakt.
Edurne Aranguren dro til moskéen etter klubben.
Imamen ga henne nummeret som Jamal hadde ringt ham fra.
Er du på toalettet?
Vel, sjef, jeg er gravid og har mine behov.
Fy faen, Koro.
Den uregistrerte mobilen. Vet vi hvor den er?
Nei, den er skrudd av. Jeg sender nummeret.
Tror du de er sammen?
Nei, jeg tror ikke. Jeg vet.
Jeg også.
Holder deg oppdatert.
- Vær forsiktig, okay? - Ikke tenk på meg.
Ble det gutt eller jente?
Jeg har ikke hørt fra deg på et døgn.
Jeg vet ikke om du er i Cancun, eller om du gjør det du må. Ring meg.
Gaizka... Hva skjer?
Mamma.
Hva har du gjort for at faren din vil sparke deg ut av selskapet?
Vi har begge gjort sjefen sint i det siste, har vi ikke?
Jeg lot ham i stikken og du tilbyr belønninger som om vi var i Ville Vesten.
Det jeg ikke gjorde var å risikere selskapets framtid.
Faren din vil erstatte deg med en fra utsiden.
- Det betyr slutten på familieselskapet. - Det skjer ikke.
Vi landet akkurat en millionavtale med japanerne takket være meg.
- Styret burde være ekstatiske. - Ikke vær så naiv.
Faren din snakket med Rekarte, Gabilondo, og Usía. De er på hans side.
Du har bare meg. Jeg vet ikke hva du har gjort for å opprøre ham,
men du har tre timer på å fikse det.
Hvilken tid sa du?
- De kommer ikke. - Ikke vær så pessimistisk.
Jeg burde ha avlyst det.
Adila, det er ikke noen vits i å tenke sånn.
De ble sikkert enige om å ikke komme.
- Det er fortsatt tid. - Nei, det er det ikke.
Jeg må snakke med Aissa.
Kom igjen. Åpne døren.
- Hei! - Hei.
Så flott at dere kom Hugo, Laura. Aissa venter på dere.
- Kom inn. - Kom igjen.
Unnskyld. Det tok evigheter å finne parkering.
Det er et vanskelig område.
Velkommen.
Ja? Hvem er det?
Okay. Er det åpent?
Ikke se på meg slik. Jeg skal ikke etterlate deg i dag,
men det er ikke utelukket.
Vent på meg her.
Jeg tar deg ut senere, så får du gjøre ditt.
Stopp! Stopp!
Ikke kom nærmere. Hunden er psykopat.
Hun har bare et temprament.
- Legg ned pistolen. - Er det din hund?
Egentlig ikke, nei. Legg ned pistolen.
Ikke faen! Tispa bet meg.
Nei! Virkelig, legg ned pistolen.
Hun er en vakthund. Hun blir anspent rundt pistoler.
Ja, og jeg blir anspent når de viser meg tennene sine.
Stol på meg.
Manola, slutt. Faen!
La oss oppføre oss som folk, og hunder.
Om du legger ned pistolen, roer Manola seg ned.
Se hva hun gjorde med leggen min. Hun lemlestet den!
Hun skader resten av deg, om du ikke legger ned pistolen.
Ikke om jeg skyter henne først.
Greit nok. Skyt henne.
Kom igjen, skyt henne!
Men jeg håper du har godt sikte,
for om du bommer, får Manola et festmåltid.
Hun liker kjøttet sitt rått.
En verktøysbutikk.
Sist sa du til meg at jeg måtte finne en ny jobb for å fø barnet mitt,
om jeg gjorde noe liknende igjen.
Og du velger en verktøysbutikk?
Familien min har eid en butikk i fem generasjoner: Olaegi Verktøy.
Når andre folk består eksamen på politihøyskolen eller liknende,
blir familien som regel glad.
Men i mitt tilfelle...
Når jeg besto eksamen til det baskiske politiet,
gjorde jeg faren min trist.
- Han ville ha deg i familiebutikken. - Vel, nå blir han glad.
Han skal pensjonere seg og skulle til å selge butikken.
Vel... Du har to muligheter.
Enten oppfyller du din fars drøm...
- Eller? - Ellers blir du med i min enhet.
Du er en pitbull. Når du har fått tak, slipper du ikke.
Og du er lur.
Trikset med at vannet hadde gått var imponerende.
Men du er også plagsom.
Du stopper ikke, med mindre jeg låser deg inne.
Derfor tror det er bedre om du hjelper oss med å finne Jamal.
Hva sier du?
Jeg stoler ikke på deg.
Kjenner du igjen denne?
En journalist fant den i hans hunds bæsj.
Jeg liker ikke at folk skjuler informasjon fra meg.
Jeg liker ikke å bli behandlet som en idiot. Du har gjort begge.
Du har jukset i leken.
Du har eliminert bevis... Som Omar Jamals bombebelte.
En tilfeldig eksplosjon på stasjonen uten noen skader? Så merkelig.
Eller at Omar ringte for å overgi seg, men så gjorde han det ikke.
Og du lot meg kaste bort verdifull tid med å vente på ham.
Tid for at dine menn skulle komme fram før oss.
Jeg vet ikke hvorfor du gjorde det, men dette vet jeg:
Du og dine menn vil ikke arrestere Omar Jamal.
Vil du ta en røyk?
Vet du hvem Abdul-Azim er?
Du aner ikke, fordi vi har sørget for at ingen finner det ut.
Abdul-Azim er den nye stjernen i jihadistisk terrorisme.
Han er hjernen bak de nyeste angrepene i Europa.
Gjennom vår kontakter fikk vi høre at han kunne være i Spania.
Han var intellektet bak angrepet i Bilbao. Omar Jamal er bare en brikke.
Vi trodde vi kunne få fatt i ham gjennom Jamal.
Så, ja...
Vi eksploderte beltet.
Og vi gikk etter Jamal da han ville overgi seg.
Men vi skremte ham, så han gjorde det ikke.
Vi overvåket ham i håp om at han ville føre oss til Azim, men noe gikk galt.
Dere mistet ham?
Sånt skjer.
Kan du se for deg om media visste det?
Nå vet du sannheten, Olaegi.
Så jeg spør deg igjen.
Vil du bli med i min enhet?
Jeg vet ikke.
Det er ting som ikke stemmer.
Kjæresten til Jamal nevnte at han haltet, og meldinger som ble slettet fra mobilen.
Sier du at du tror at Jamal er uskyldig?
Offeret i en plan? En syndebukk?
- Noen ting stemmer bare ikke. - Se om dette stemmer, Olaegi.
Vi fikk dette for noen timer siden. Vi prøvde å holde det unna pressen,
men på grunn av internett og sosiale medier, var det umulig.
Jeg er Omar Jamal. Jeg og mine brødre har handlet ut i fra hellige retningslinjer
i Koranen og Sunnaen.
Gratulerer med dagen!
Profeten leder oss..
Vi, de troende, svinger hans sverd. Vi holder det fast og besluttsomt.
Vi handler for å ære ham og spre hans ord.
Et ord om fred og kjærlighet. Islams ord.
Vi er en del av en uavhengig celle som vil utbre kalifatet.
I Allahs navn, og i våre brødres navn.
I martyrenes navn, de som spiller sitt blod for å spre vår tro.
Den eneste troen.
Gjennom angrepet i Bilbao, begynner gjenerobringen.
Vi hevner også våre brødre og sønner,
drept av den internasjonale koalisjonen i vårt kalifat
og resten av de muslimske landene. Ingen angrep bør gå ustraffet.
Vi skal gå til motangrep på den uretten vårt folk blir utsatt for hver dag.
Dette er Jihad!
Som Allahs krigere...
Frykter vi ikke deres politi, eller deres soldater.
Vi frykter ikke arrestasjon eller tortur.
Vi frykter ikke døden.
Derfor vil vi seire. Fordi bak enhver martyr,
venter det hundre menn som vil hevne sine brødre.
Dette er en krig vi ikke kan tape. En krig dere vantro ikke kan vinne.
Våre angrep er og vil bli, velsignet av Allah.
Dette er et løfte og en advarsel til de som vil meditere og lære.
De som ikke vil...
Får samme ende som de vantro vi henrettet i Bilbao.
I dag er dagen.
I dag starter den virkelige stormen i Vesten.
- Sikker på at hun er vaksinert? - Ja, sa jeg jo.
- Jeg får ta en stivkrampesprøyte. - Det er alltid greit å gjøre.
- Det funker på alt. - Jeg må kanskje sy.
Nei da. Dette blir bra med bandasjen.
Jævla bikkje.
Ikke skyld på stakkars Manola. Det er ikke hennes feil.
Det er eieren, eksen min. Hun arvet hennes temperament.
Det ville du forstått, om du hang med henne et par timer.
Du burde slakte det beistet.
Snakker du om eksen min? Ikke frist meg. Ikke frist meg.
Hvorfor er du her?
- Dette er privat eiendom. - Jeg ville bare ta noen bilder.
Jeg så etter noen jeg kunne spørre om lov, men det var ingen her...
Sendte herr Azkárate deg?
Du jobber for ham? Det går bra.
Han sa at han var interessert i eiendommen.
Ja, jeg jobber for ham. Han sender meg for å gjøre ærend
og jeg tok muligheten til å ta med eksens drapshund på tur.
Si til ham at du må få tillatelse, om du skal komme hit igjen.
Det skal jeg si. Du sa at han var her på mandag?
- Onsdag. - Nettopp.
Han virker som en bra fyr. Som regel er de folkene litt høye på pæra.
Men herr Azkárate virket som en jordnær fyr.
En flott fyr. Jeg tok til og med et bilde.
Se her.
En sånn "selfie". Hva? Se her. Her har vi det.
Vel...
Vi vet alle hvorfor vi er her, så da begynner vi.
Jeg ligger med min brors kone.
Det er derfor min far vil fjerne meg som president.
Gaizka, vær så snill.
Han var fornøyd med mitt lederskap i morges. Han gratulerte meg.
Og jeg lyver ikke når jeg sier at dette er den første gangen
han har gratulert meg siden videregående.
Men etter å ha gratulert meg, fant han ut at jeg ligger med Gorkas kone.
Hans Gorka.
Det er derfor han vil gi meg sparken.
Jeg er ikke stolt av det som skjedde mellom Almudena og meg. Ikke hun heller.
Det var en blanding av smerten etter Gorkas død, svimmelheten, frykten...
Ensomheten... Jeg vet ikke. Det var det siste jeg forventet,
men det skjedde.
Og det skjedde den dagen jeg skulle dra til Madrid for å møte japanerne.
Min svigersøster var knust. Hun var ødelagt.
Og jeg syntes at hun var viktigere enn japanerne.
Fordi i min lederstil,
kommer mennesker først.
Om dere endrer dere og lar meg fortsette som president i selskapet...
Jeg kjenner min far og... Jeg er sikker på at han har foreslått en kandidat.
En hai som vil gjøre oss enda rikere.
En som er veldig annerledes enn meg.
Jeg glemmer ikke deg, Rekarte, eller da selskapet ditt nesten gikk under
og jeg overtalte Gorka til å kjøpe det så du ikke gikk konkurs.
Takket være Menchu, kunne vi kjøpe eiendommen vi bygget fabrikken på.
Jeg glemmer ikke anstrengelsene deres som holdt oss flytende under krisen.
Dette selskapet har vokst, takket være dere, deres anstrengelser og støtte.
Fordi vi er familie.
Det vil jeg at vi skal være. En familie.
Så, om dere har meg unnskyldt...
Jeg tror ikke dere trenger meg til avstemmingen.
Jeg trodde far skulle komme og gni det inn.
Styret har bestemt seg for å bekrefte deg som president for selskapet.
Mamma...
Det jeg sa om Almudena og meg...
Du har ingen moral.
Faen ta!
Kan du slutte med det der?
Vi har ikke spist kaken.
Adila...
Og vi har tre uåpnede brusflasker. Jeg skal prøve å få pengene tilbake.
- Adila, vær så snill! Kan vi snakke? - Det er ingenting å snakke om.
- Jo, det er det! - Jeg er opptatt.
Det var Omar som innrømmet at han drepte dem. Din sønn.
Det var ikke min sønn. Han må ha blitt lurt, eller tvunget til å gjøre det.
Adila, det er galskap. Den videoen var ekte.
- Hva mer trenger du? - Hva mener du?
Du trodde Omar var skyldig fra dag en. Si meg sannheten!
Adila, det betyr ingenting. Den videoen endrer alt.
Hvor lenge har du trodd det? Si meg det!
Si til meg at barnet du holdt i dine armer, som du holdt da han ikke fikk sove,
han med sårene du pleiet, som du lekte med på ettermiddagene...
Si at han er en morder. Si det!
Jeg tror han gjorde det. Ja.
Ut av mitt hus.
Kom deg ut!
Tekst: Mia Borgersen